Manual d'aprenentatge del GNU LilyPond: 2.2.1 Notació senzilla

### 2.2.1 Notació senzilla

El LilyPond afegirà certs elements de notació de manera automàtica. A l’exemple següent hem especificat solament quatre altures, però el LilyPond ha afegit la clau, el compàs i les duracions.

>     {
>       c' e' g' e'
>     }

Aquest comportament es pot modificar, però en general aquests valors automàtics són adequats.

#### Altures

Glossari musical: pitch, interval, scale, middle C, octave, accidental.

La manera més senzilla d’introduir les notes és mitjançant la utilització del model `\relative` (relatiu). En aquest mode, s’escull l’octava automàticament sota el supòsit que la següent nota es col·locarà sempre el més a prop de la nota actual, és a dir, es col·locarà a l’octava compresa dins de fins a tres espais de pentagrama a partir de la nota anterior. Començarem per introduir el fragment musical més elemental: una escala, on cada nota està compresa dins de tans sols un espai de pentagrama des de la nota anterior.

>     % set the starting point to middle C
>     \relative {
>       c' d e f
>       g a b c
>     }

La nota inicial és el Do central. Cada nota successiva es col·loca el més a prop possible de la nota prèvia (en altres paraules: la primera ‘`c`’ és el Do més proper al Do central; a aquesta nota la segueix el Re més a prop a la nota prèvia, i així successivament). Podem crear melodies amb intervals més grans, fins i tot sense deixar d’utilitzar el mode relatiu:

>     \relative {
>       d' f a g
>       c b f d
>     }

No és necessari que la primera nota de la melodia comenci exactament a la nota que especifica l’altura d’inici. A l’exemple anterior, la primera nota (`d`) és el Re més proper al Do central.

Afegint (o eliminant) cometes simples `'` o comes `,` a l’ordre ‘`\relative c'`’, podem canviar l’octava d’inici:

>     % una octava per sobre del Do central
>     \relative {
>       e'' c a c
>     }

Al principi, el mode relatiu pot resultar una mica confús, però és la forma més senzilla d’introduir la major par de les melodies. Vegem com funciona en la pràctica aquest càlcul relatiu. Començant per Si, que està situat a la línia central en clau de Sol, podem arribar Do, Re i Mi dins dels tres espais de pentagrama cap amunt, i La, Sol i Fa dins del tres espais cap a baix. Per tant, si la nota següent a Si és Do, Re o Mi se suposarà que està per sobre del Si, mentre que La, Sol o Fa s’entendran situats per sota.

>     \relative {
>       b' c  % el Do està 1 espai per sobre, és el Do de dalt
>       b d  % el Re està 2 espais per sobre o 5 per sota, és el Re de dalt
>       b e  % el Mi està 3 espais per sobre o 4 per sota, és el Mi de dalt
>       b a  % el La està 6 espais per sobre o 1 per sota, és el La de sota
>       b g  % el Sol està 5 espais per sobre o 2 per sota, és el Sol de sota
>       b f  % el Fa està 4 espais per sobre o 3 per sota, és el F de sota
>     }

El mateix exactament passa quan qualssevol d’aquestes notes porten un sostingut o un bemoll. Les Alteracions accidentals s’ ignoren totalment al càlcul de la posició relativa. Exactament el mateix compte d’espais de pentagrama es fa a partir d’una nota situada en qualsevol altre lloc del mateix pentagrama.

Per afegir intervals més grans que tres espais de pentagrama, podem elevar una octava afegint una cometa simple `'` (o apòstrof) a continuació del nom de la nota. També podem baixar una octava escrivint una coma `,` a continuació del nom de la nota.

>     \relative {
>       a' a, c' f,
>       g g'' a,, f'
>     }

Per pujar o baixar una nota en dos (o més!) octaves, utilitzem diverses `''` o `,,` (però teniu cura d’utilitzar dos cometes simples `''` i no una cometa doble `"` !)

#### Duracions (valors rítmics)

Glossari musical: beam, duration, whole note, half note, quarter note, dotted note.

La duració d’una nota s’especifica mitjançant un número després del nom de la nota: `1` significa rodona, `2` significa blanca, `4` significa negra i així successivament. Les barres de corxera s’afegeixen automàticament.

Si no especifiqueu una duració, s’utilitza la duració prèvia per a la nota següent. La figura per omissió de la primera nota és una negra.

>     \relative {
>       a'1
>       a2 a4 a8 a
>       a16 a a a a32 a a a a64 a a a a a a a a2
>     }

Per crear notes amb puntet, afegiu un punt `.` al número de la duració. La duració d’una nota amb puntet s’ha d’especificar de forma explícita (és a dir: mitjançant un número).

>     \relative {
>       a'4 a a4. a8
>       a8. a16 a a8. a8 a4.
>     }

#### Silencis

Glossari musical: rest.

Un silenci s’introdueix igual que si fos un anota amb el nom `r` :

>     \relative {
>       a'4 r r2
>       r8 a r4 r4. r8
>     }

#### Indicació de compàs

Glossari musical: time signature.

La indicació de compàs es pot establir amb l’ordre `\time` :

>     \relative {
>       \time 3/4
>       a'4 a a
>       \time 6/8
>       a4. a
>       \time 4/4
>       a4 a a a
>     }

#### Indicacions de tempo

Glossari musical: tempo indication, metronome.

La indicació de tempo i la indicació de metrònom poden establir-se amb l’ordre `\tempo`:

>     \relative {
>       \time 3/4
>       \tempo "Andante"
>       a'4 a a
>       \time 6/8
>       \tempo 4. = 96
>       a4. a
>       \time 4/4
>       \tempo  "Presto" 4 = 120
>       a4 a a a
>     }

#### Clau

Glossari musical: clef.

La clau es pot establir utilitzant l’ordre `\clef` :

>     \relative {
>       \clef "treble"
>       c'1
>       \clef "alto"
>       c1
>       \clef "tenor"
>       c1
>       \clef "bass"
>       c1
>     }

#### Tot a l’hora

Aquí teniu un petit exemple que mostra tots els elements anteriors a l’hora:

>     \relative {
>       \clef "bass"
>       \time 3/4
>       \tempo "Andante" 4 = 120
>       c,2 e8 c'
>       g'2.
>       f4 e d
>       c4 c, r
>     }

#### Vegeu també

Referència de la notació: Escriptura de notes, Escriptura de les duracions (valors rítmics), Escriptura dels silencis, Indicació de compàs, Clau.

#### LilyPond — Manual d’aprenentatge v2.24.4 (branca estable).