Manual d'aprenentatge del GNU LilyPond: 3.2.2 Diversos pentagrames

### 3.2.2 Diversos pentagrames

Com ja hem vist a Explicació de les expressions musicals, els fitxers d’entrada per al LilyPond es construeixen a base d’expressions musicals. Si la partitura comença amb expressions musicals simultànies, el LilyPond crea diversos pentagrames. És més fàcil, no obstant, veure el que passa si creem cada u dels pentagrames de forma explícita.

Per imprimir més d’un pentagrama, cada fragment de música que constitueix un pentagrama es marca escrivint `\new Staff` abans d’ell. Aquests elements `Staff` es combinen després en paral·lel amb `<<` y `>>`:

>     <<
>       \new Staff { \clef "treble" c''4 }
>       \new Staff { \clef "bass" c4 }
>     >>

L’ordre `\new` inaugura un ‘context de notació’. Un context de notació és un entorn dins del què s’interpreten els esdeveniments musicals (com les notes o les ordres `\clef`). Per peces senzilles, els contextos d’aquest tipus es creen automàticament. Per a peces més complicades, és millor marcar els contextos de forma explícita.

Hi ha diverses classes de contextos. `Score`, `Staff` i `Voice` gestionen la notació melòdica, mentre que `Lyrics` s’ocupa dels textos cantats i `ChordNames` imprimeix els noms dels acords.

En termes de sintaxi, l’anteposició de `\new` a una expressió musical crea una expressió musical major. És semblant al signe menys de les matemàtiques. La fórmula (4+5) és una expressió, per tant -(4+5) és una expressió més àmplia.

Les indicacions de compàs escrites a un pentagrama afecten la resta d’ells, de forma predeterminada. En canvi, l’armadura de la tonalitat d’un pentagrama no afecta als altres pentagrames. Aquest comportament predeterminat diferent és a causa de què les partitures amb instruments transpositors són més comunes que les partitures polirítmiques.

>     <<
>       \new Staff { \clef "treble" \key d \major \time 3/4 c''4 }
>       \new Staff { \clef "bass" c4 }
>     >>

#### LilyPond — Manual d’aprenentatge v2.24.4 (branca estable).